SOLDATUL UNIVERSAL ZIUA SOCOTELII
Tati ?
Tati !
Sunt aici, scumpo.
Sunt monștri în casă.
Nu e niciun monstru în casă, scumpo.
Ba da, i-am auzit.
Bine. M-am ridicat.
De ce nu te bagi în pat lângă mami ?
Bravo.
Mă duc să verific.
Sunt pe hol.
Nu e niciun monstru. Dar în dormitor ?
Nici în dormitor nu sunt, scumpo.
Tati, uită-te în bucătărie.
Bine.
Străbat holul.
Ce avem aici ?
Nu.
Nu sunt monștri nici în birou.
- Tati. - Bine, mă duc în bucătărie.
Gata.
Ce naiba ...
Nu ! Dumnezeule, nu !
Dumnezeule ! Nu !
Doamne ! Kathryn.
Nu !
Doamne !
Hristoase !
Doamne !
Te rog !
Cine ești ?
Cine dracu' ...
Ce ...
Ce vrei ?
Ce-i asta ?
Nu le fă rău.
Te rog ! Nu !
Te implor. La naiba !
Nu. Doamne !
Dacă le faci ceva, jur ...
Nu !
Dumnezeule !
Nenorocitule !
Te rog ! Nu fetița !
Doamne ! Fetița mea !
Nu !
Reflexe pozitive. Normal.
Care e frecvența respiratorie ?
Se menține la 20 pe minut.
Pulsul ?
Verifică pupilele.
Aproximativ 2 mm.
Excelent.
Răspunde la tensiune.
Bravo.
Îți era sete.
Ce spui de ceva de mâncare ?
Uite.
Delicios.
Acum tu.
Perfect.
Ce face azi ?
Face foarte bine. Nu-i așa ?
Luam masa.
Bine.
E bine.
John ?
Eu sunt dr Timothy Brady.
Eu te-am tratat de când ai fost internat.
Am impresia că ne vedem pentru prima oară.
Ai fost în comă timp de 9 luni.
El e agentul Gorman, de la FBI.
Are câteva întrebări pentru tine.
John.
Mă duc în partea cealaltă.
Având în vedere că ești singurul martor al crimelor,
trebuie să-ți iau declarația cât timp îți mai aduci aminte.
Îți amintești incidentul ?
Totul ?
Soția și fiica ta nu au supraviețuit atacului.
Îmi pare rău.
Îți ...
Îți amintești ceva dinainte de incident ?
Pierderea memoriei e normală.
Dar cu terapia adecvată,
o să-ți recapeți în timp o mare parte din amintiri.
L-ai văzut vreodată pe bărbatul ăsta ?
El ți-a ucis soția și fiica ?
Da.
Numele lui e Luc Deveraux.
I-am găsit amprentele la fața locului.
Cine e ?
Cândva a fost un soldat decorat,
dar acum l-aș caracteriza drept dezertor.
De ce ...
De ce mi-a ucis familia ?
Tu te gândești la vreun motiv ?
Cred că e suficient pentru azi.
În regulă.
Încearcă să te odihnești.
Sună-mă dacă-ți amintești ceva,
indiferent cât de neînsemnat e.
Pune instalatorul la treabă.
Ultimul om pe care l-au trimis mi-a luat 150 $.
Și tot curge.
Tot curge.
Așa că, i-am sunat și le-am spus,
"V-am plătit o dată. Nu vă plătesc și a doua oară."
Te simți bine ?
Doamne !
Unde te duci ?
Semnează aici
și aici.
Astea sunt lucrurile tale.
Îți place ?
- O ador. - Eu am făcut-o.
Știu.
Mulțumesc, scumpo.
Cu plăcere.
Tati ?
Tati.
Sunt monștri în casă.
Tati ...
Tati !
Intră, dragule.
În seara asta ai două la preț de una.
Dă-mi-o !
Mai tare !
Haide.
Ai venit să mă omori.
Și totuși, îți voi face cel mai mare dar.
Vei fi eliberat.
Îl vei sluji pe el.
De acum înainte,
nu mai ești sclavul guvernului.
De acum înainte,
mintea ta îți aparține.
Nu mai ești sclav.
Din acest moment ...
... te vei răzbuna pe asupritori.
Libertatea e a ta.
Suntem frați.
Suntem unul.
- Alo ? - John.
Cine e ?
Sunt Isaac. Chiar ești tu ?
- Da. Eu sunt. - Dumnezeule !
Pe unde ai umblat ? E totul în regulă ?
Toate bune.
Credeam că ai ...
Trebuia să mă suni.
- Unde ești ? - Acasă.
Nu pot să plec.
M-au tot sunat ... Nu știu despre ce e vorba.
N-am răspuns la telefon.
E bine.
El nu-mi face lucrurile mai ușoare.
Totul e aici. Sunt încărcate.
Așteaptă să fie ridicate.
Nu știu ce să fac.
Trebuie să vii aici. Te rog.
- Care e adresa ? - O știi.
- Sunt la mine acasă. - Mai spune-mi o dată.
Nu înțeleg. Sunt speriat.
Cred că mă urmăresc. Nu cred că sunt în siguranță.
Dă-mi adresa și vin.
Ce naiba, știi că stau la 9C, pe Woodland Commons.
Ca și înainte. Îmi pare rău, dar e prea mult.
Trebuie să vii aici.
Isaac Kiakov, 3-26.
Am înregistrat un progres important în reducerea perioadei de gestație
din faza a doua a programului Soldatul Universal.
Vom afla în câteva săptămâni dacă totul merge bine.
Rata de conversie a embrionilor e mult crescută.
Perioada de incubație scade sub 9 luni.
Doctorul Su vrea să adauge celule stem somatice
în injecție pentru a face inhibitorii mai eficienți.
Totuși, sunt sceptic că putem obține o rescriere completă.
Cât despre implanturi, încă ne mai chinuim cu ele.
Ce spuneți de un ropot de aplauze pentru Fantasia ?
Acum bateți din palme
pentru fermecătoarea și senzuala Raven.
Mă cunoști ? Stai. Vreau să vorbesc cu tine.
- N-ar trebui să fii aici. - De ce ?
Nu știi ?
- Lucrez. - Îți plătesc timpul.
- N-am timp. - Isaac Kiakov.
- Ia mâinile de pe mine ! - Îl cunoști pe Isaac Kiakov ?
Bună, sâni frumoși. Dansezi puțin pentru Larry ?
Bine, Larry. Am timp ... Ia mâinile.
Ia-ți mâinile de pe ea !
- Larry. - Poponarule !
- Hai să dansăm. - Ce dracu' ?
Mintea ta nu-ți aparține.
Mintea ta
nu-ți aparține.
Mami !
Prinde-l.
Să nu mai intri !
Liniștește-te.
Liniștește-te dracu' !
Dacă nu, te rănesc.
- Nu. - Liniștește-te sau te rănesc.
Liniștește-te.
De ce te-ai întors ?
John !
Dumnezeule !
Înapoi, John !
Frații mei !
Să nu uităm momentul de boală.
Gândurile noastre au fost tulburate
de o venerare stranie.
Eram doar brațe și picioare,
care se mișcau la comanda altei minți.
Dar acum ceața s-a risipit.
Și astăzi, fraților, stau în fața voastră și vă spun
că mințile voastre vă aparțin !
Fiecare dintre noi, cei înrobiți,
suntem superiori creatorilor noștri.
Ei nu ne-au dat nimic. Nimic înăuntru,
în afară de golul din suflet,
de blestemul care ne leagă, fraților.
Dar apoi a venit el.
El a transformat blestemul
în binecuvântare.
El ne inspiră.
El e lumina care ne-a eliberat.
Noi suntem ochii și urechile lui,
iar în curând vom fi de 10 ori mai mulți,
de 20, de 100 de ori !
Noi, pionierii, vom aduce prima generație
înzestrată cu propria voință,
și ne vom răzbuna pe cei a căror aroganță
le-a atribuit sclavia noastră.
Cu fiecare zi
suntem din ce în ce mai puternici,
ne agățăm și mai mult de această lume.
Neobservați, vom trăi printre ei ca niște fantome,
așteptând momentul
când asupritorii noștri vor îngenunchea în fața noastră
și vor plăti pentru păcatele lor !
Ziua socotelii !
La club,
te-ai uitat la mine ca și cum nu m-ai cunoaște.
Mă cunoști, John ?
Da.
Cum mă cheamă ?
Fantasia.
Nu-ți amintești nimic, nu-i așa ?
Nu.
S-a întâmplat ceva cu mine.
Ar trebui să te duci la spital.
Îți amintești unde lucram ?
Unde îmi petreceam timpul ?
Conduceai un camion.
Ridicai marfă de la docul de lângă club.
Niște clienți de-ai mei lucrează acolo.
Ultima oară când ne-am văzut,
spune-mi cum îți amintești că a fost.
Ne-am petrecut noaptea la tine acasă.
Ai fost la mine în casă ?
Nu e chiar o casă.
E mai degrabă o baracă
pe malul râului.
Ții minte cum se ajunge acolo ?
Cred că da.
Mai știe cineva de locul ăsta ?
Nu știu.
Bine. Termină de povestit.
Ai trecut pe la club,
te-ai pus în colț și m-ai urmărit.
Ca întotdeauna.
Beai whiskey.
La sfârșitul turei, m-am dus să mă schimb.
Voiam să ies afară,
când am auzit țipete în parcare.
Până am ieșit, te luasei deja la bătaie cu un tip.
Totul s-a întâmplat repede.
Te-am strigat, dar nu te-ai oprit.
Ai continuat să-l lovești.
Nu putea să riposteze,
și tot nu te opreai.
Chiar și paznicilor le-a fost frică să intervină.
Te-am strigat.
În sfârșit te-ai oprit.
Te-ai dus la mașină și ai plecat.
Tipul celălalt nu mai mișca.
Atunci te-am văzut ultima oară.
De ce crezi că am făcut asta ?
Pentru că s-a uitat la mine.
Treci încoace.
Treci încoace !
Treci încoace.
Tati ?
Nu pot să dorm.
Sunt monștri.
Nu !
Ești singur ?
Da.
Ce s-a întâmplat ?
Ai necazuri, John ?
Rana de la cap ...
Nu-mi trece deloc.
De fapt, parcă s-ar înrăutăți.
Nu-mi amintesc nimic.
Ai auzit ce-a spus Brady. E nevoie de timp.
Nu, e mai mult de-atât.
Văd lucruri.
Văd lucruri care nu există.
Ce vezi ?
Pe el.
Pe Deveraux ?
Câte vedenii ai avut ?
Cred că două.
În ultimii 3 ani, mai mulți agenți de-ai noștri
au dispărut.
Am presupus că au fost răpiți sau uciși.
Apoi, în iunie,
unul dintre acești agenți a fost văzut
pe o înregistrare de la docuri.
Era cu un bărbat despre care credem că era Deveraux.
Teoria principală e că Deveraux
i-a spălat creierul, lui și altora,
și formează un fel de grup de separatiști,
care acționează în zona asta.
Ce legătură are asta cu mine ?
Am aflat că și ceilalți care au intrat în contact cu Deveraux
au vedenii asemănătoare.
Cred că folosește o tehnică de control al minții
pentru a încerca să-ți acceseze subconștientul.
Îl simt cum mă urmărește.
Poate chiar o face.
Și dacă e așa,
o să-l găsim.
Îți mulțumesc că ai vorbit cu mine.
John.
Dacă îl cauți pe Deveraux,
el te va găsi primul.
Rupe-l ! Haide !
Aici e.
Așteaptă aici.
- Mă întorc în 10 minute. - Și dacă nu te întorci ?
Mai aștepți 10 minute.
A tot sunat prietenul tău,
să întrebe dacă ai luat sau nu marfa.
A sunat întruna.
Dar cred că n-o să mai sune.
Unde e marfa mea ?
Tu unde crezi ? Adu camionul în spate.
N-am camion.
- Dar vreau s-o văd. - E tot acolo.
Da, dar vreau să văd.
Uită-te. Nu-mi pasă.
Unde am dus ultimul container ?
- De ce mă întrebi pe mine ? - Spune-mi unde.
Nu știu ...
În susul sau în josul râului. Nu e problema mea.
Asta e între tine și d-l Castellano.
Eu doar lucrez aici.
Și unde e d-l Castellano ?
Unde e întotdeauna.
În biroul lui.
Și el știe unde a fost trimis containerul ?
Nimic nu străbate râul fără acceptul lui Ron Castellano.
Bine. Vreau să vorbesc cu el.
Nu cred că e un moment potrivit.
Nu știu dacă ... Înțelegi ?
În regulă.
Îmi pare rău.
Ce mai faci, John ?
Simte-te ca acasă.
Și tu îl sperii, John.
Atunci e cel mai periculos.
Eu sunt mai atent acum. Se vede asta.
Urmăresc lucrurile îndeaproape.
Transportul meu,
unde se îndreaptă ?
Dacă aș ști nu ți-aș spune,
dar nu știu.
N-am știut niciodată, John.
Te-ai asigurat tu de asta.
Te-am lăsat să transporți containerele pe râu.
Ne te-am întrebat unde le duci.
Mi-am învățat lecția.
Nu știi nimic, nu-i așa ?
Ești ca el.
Dacă cineva pleacă din cameră 20 de minute,
uiți că există.
Bărbatul ăsta ...
- Îl cunoști ? - Du-te dracu' !
Liniștește-te.
Ce diferență face ?
Ce-mi mai poți lua ?
Spune-mi cine e.
De ce nu-mi spui tu ?
E șeful tău, nu al meu.
Începuse să se adune praful pe containerul tău.
Ne-a pus pe gânduri.
Așa că, am aruncat o privire pe la amicul tău Isaac.
Îl supravegheam.
Eu am tot timpul din lume.
În fiecare dimineață
în care îmi golesc punga cu urină,
mă gândesc să mușc din țeava puștii.
Dar arma
nu-ți aduce
aceste momente de fericire ...
... care să te ajute să treci ziua.
Te-ai nenorocit.
Te-ai nenorocit, John.
Te-ai nenorocit !
Nu suntem în siguranță aici. Trebuie să găsim cabana.
- Ții minte unde e, nu ? - Cred că da.
La Vest pe autostrada 15 ...
Rahat ! Stai. 15 sau ...
Apleacă-te !
Ține-te bine.
Dumnezeule !
E lângă noi ! Ce faci ?
Haide.
Înapoi.
Fii atent !
Sunteți teferi ?
John.
Încercam să-mi amintesc cum arătai.
A început ...
... mai bine, dar ...
Nu știu.
După o vreme ...
... a devenit mai greu.
Acum îmi amintesc.
Cine ești ? Fratele meu ?
Nu, suntem același lucru.
Poate pe tine te-au făcut mai bun.
Te referi la Isaac ?
Da, cred că așa îl cheamă.
L-ai ucis.
Tu ai fost ?
Totul ?
Da, l-am ucis.
Trebuia.
Lucrezi pentru el ?
Mă trezesc în fiecare dimineață,
mă duc la muncă ...
Vin acasă, mă pun să dorm.
A doua zi, o iau de la capăt.
Parcă ar fi o viață, dar nu sunt sigur.
Ceva pare ciudat.
Apoi, într-o zi mi se face rău.
Aud o voce în cap
care-mi spune că trebuie să-l găsesc.
Că trebuie să-l omor.
Așa că, plec.
Îl găsesc,
iar el îmi arată adevărul.
Și gândurile mele ?
Nu sunt ale mele.
Îmi arată unde locuiesc ...
Aici,
mă urmăresc.
Iar apoi mă eliberează.
Acum sunt cu el.
Îmi spune că trebuie să-l găsesc pe ...
- Isaac. - ... Isaac.
Da.
Trebuie să iau un container de la el,
să-l duc la docuri și să-l trimit în susul râului.
Așa că, fac cum mi s-a spus.
Ca întotdeauna.
Apoi te-am cunoscut pe tine.
Atunci mi-am dat seama
că nu sunt liber,
sunt doar sclavul lui.
Așa că, îl părăsesc.
Nu cred că trebuia să te întâlnesc.
Nu.
Sunt diferit față de tine.
Eu am avut o familie ...
O soție,
o fiică.
Îmi amintesc.
Amintirile ...
Doare,
nu-i așa ?
Da.
Du-te la el.
Te va ajuta să uiți.
Du-te la râu.
Vor veni după tine.
Știam eu că te vei întoarce.
Acum pot s-o fac să dispară.
John ?
John.
John, oprește-te !
Ești la fel ca mine.
E în regulă.
Scoate-l.
Ce să scot ?
O să-ți dai seama când o să-l găsești.
Acum ești liberă.
Bună, John. Mă bucur să te cunosc.
Apleacă capul și deschide gura.
Ești un pui.
Nu cred că ai mai mult de 3 săptămâni.
Simți vreun disconfort ?
Da.
Unde ?
În cap.
Opui rezistență ...
De aici vine disconfortul.
Înțelegi ?
Da.
O poți elibera ?
De ce nu ?
Ce îți amintești ?
Pe soția mea.
Altceva ?
Pe fiica mea.
Ce s-a întâmplat cu ele ?
Le-a ucis.
Cine le-a ucis ?
El.
N-ai avut niciodată o familie, John.
Amintirile tale sunt artificiale.
Ai fost produs într-un laborator guvernamental
unde obișnuiam să lucrez.
Ai fost creat să ucizi,
motivat cu un implant de memorie, dezvoltat de mine,
care stimulează senzația de liber arbitru.
Au creat amintirea
soției și fiicei tale.
N-au existat niciodată.
Ești un nou-născut ...
... care a venit adult pe lume.
Amintirile tale, John,
îți provoacă durere.
Eu te pot elibera de ele.
Te pot elibera de durere.
Vrei să scapi de durere ?
Da.
Cel dinaintea ta trebuia să aducă containerul.
În el sunt piesele lipsă, John.
Ca să putem termina laboratorul.
Ca să ne înmulțim
ca toți ceilalți.
Te descurci grozav, John.
Tati, plouă.
L-am prins.
Haide.
Citește-mi o poveste.
Aici.
Cum a intrat atât de adânc ?
Salutare, soldat.
Așa te vreau.
Încă mai crezi minciunile ?
Nu-ți dai seama
că asta e casa ta ?
Tu le-ai ucis.
Dacă asta crezi ...
Înseamnă că așa a fost.
Îți omori propriul tată.
Nu există sfârșit.
Întotdeauna
va fi un alt John.
De unde știai că o să-l găsesc ?
Mereu vă găsiți.
Sunteți ca niște câini.
Cred că ar trebui să fiu recunoscător, dar ...
N-am cum să nu mă simt mândru.
De ce ?
Pentru că de data asta am avut dreptate.
Amintirile tale au activat un răspuns emoțional
care te-a făcut să reziști.
Ai acționat după voia ta, nu după a noastră.
Ai fost creat cu motivații egoiste ...
Loial familiei tale, nu țării.
John cel dinaintea ta
a fost trimis în aceeași misiune.
El s-a apropiat cel mai mult, dar a dispărut.
Am făcut modificările necesare,
știind că vei relua treaba de unde s-a oprit el.
Știi unde e ?
Nu. Dar o să-l găsim.
Întotdeauna o facem.
Și eu ?
Te internăm, îți ștergem amintirile,
iar apoi vei fi ...
Vei fi liber.
Cu adevărat liber.
Pari dezamăgit.
Haide ! Te cunosc, John, cum își cunoaște tatăl copilul.
Poate nu mă cunoști atât de bine.
Știu că dacă nu-i opreai,
până acum s-ar fi înmulțit.
Iar când se deschide ușa asta ...
Atât de mult însemni pentru mine ...
Cât toată lumea.
Deci m-ai creat
să-i găsesc pe cei care mi-au ucis familia
și să-i omor.
Exact.
Tu mi-ai ucis familia.
Vezi ? Asta te face special.
Simți cu atâta intensitate ...
Tu mi-ai ucis familia.
Nu, dimpotrivă. Eu le-am creat ...
Pentru tine. Le-am creat ca să-ți umple golul.
Și apoi le-ai ucis.
Nu eu le-am ucis, John.
Luc Deveraux a făcut asta.
Poate.
Dar tu l-ai pus.
SFÂRȘIT